ПРОЛЕТАРСЬКА ПОЕЗІЯ ПЕРШИХ ДЕСЯТИЛІТЬ ХХ СТОЛІТТЯ І РОМАНТИЗМ (В КОНТЕКСТІ НАУКОВИХ ІДЕЙ ПРОФЕСОРА А.О. СЛЮСАРЯ) - Морева, Тамара (Вісник Одеського національного університету. Філологія, 2020)
У статті представлений аналіз програмних положень теорії нової культури Олексія Капітоновича Ґастєва, який представляв Петербурзьку групу Пролеткульта, а також його художніх творів в контексті концепції пролетарської поезії, обґрунтованої А. О. Слюсарем в його кандидатської дисертації. Російська культура кінця 19-го початку 20-го століть - складний і суперечливий період у розвитку суспільства. У перехідну епоху перших десятиліть 20-го сто- ліття активізується інтерес до проблем долі, свободи людини. Перш за все, це обумовлено виходом історії на новий виток розвитку, що супроводжувався таким культурним процесом, як перегляд цінностей і зміна картини світобудови, осмислення особистістю себе як суб'єкта історичного розвитку. На початку своєї наукової діяльності професор А. О. Слюсар зосередив увагу на одному з найбільш складних і суперечливих явищ літературного процесу рубежу століть - діалозі поетів перших десятиліть 20-го століття з романтизмом. У кандидатській дисертації він звернувся до такої сторони діяльності поетів «Кузні», як засвоєння ними традицій романтизму. О. К. Ґастєв не входив в коло поетів «Кузні». І в той же час йому, як і поетам «Кузні», було притаманне принципово нове, революційне, розуміння культури, прагнення до творення зовсім нового, досі не існувалого, мистецтва. Якщо співвіднести поетів «Кузні» з романтиками, А. О. Слюсар звернув увагу на властиву їм частку абстрактності в поданні про ідеал. Гуманістичний пафос їх творів, писав учений про поетів «Кузні», проявлявся в переконанні, що революція перетворює людей, проте реальні шляхи духовної перебудови були ще не ясними. Тому нам набагато ближче та оцінка особистості та творів О. К.Ґастєва, яку висловив В'ячеслав Всеволодович Іванов, який назвав його «утопічним пролетарським письменником і вченим», найбільш «оригінальним» серед робочих поетів.