Наукові ідеї та подвижницька діяльність Віктора Івановича Григоровича у розвитку філологічної школи Одеського університету (до 200-річчя вченого та 150-річчя ОНУ імені І. І. Мечникова) - Степанов , Євгеній (Вісник Одеського національного університету. Філологія, 2015)
Мета статті – висвітлити деякі питання становлення, розвитку та діяльності наукової школи слов’янознавства в Одеському національному університеті імені І. І. Мечникова, засновником якої в 1860–1870-і роки був авторитетний філолог-славіст Віктор Іванович Григорович. Головна наукова заслуга Григоровича полягає у збиранні та накопиченні різноманітного матеріалу для подальших гуманітарних досліджень. У цьому полягає фундаментальний характер його діяльності. Зібрані ним рукописи дозволили кільком поколінням вчених створювати і розвивати різні напрями досліджень у галузі славістики. В одеський період свого життя В. І. Григорович продовжив подвижницьку діяльність збирача, багато уваги приділяв організації навчального процесу в університеті й училищах болгарських, молдавських, гагаузьких сіл Бесарабії, методиці вивчення слов’янських старожитностей, сучасних слов’янських мов і їх діалектів. Спільно з професором Ф. К. Бруном він розпочав ономастичні дослідження в Одесі. В університетських курсах В. І. Григоровича органічно переплітаються новітні наукові та педагогічні знання. Вчений використовує порівняльну методику. Одним з перших Григорович звернувся до проблеми білінгвізму в навчанні спорідненим мовам. Усі праці одеського періоду життя Григоровича були видані під редакцією проф. М. Г. Попруженко у книзі: Летопись Историко-филологического общества при Императорском Новороссийском Университете. – 1916. – Т. 25. Яскравими представниками одеської славістичної школи в XIX ст. були колеги й учні Григоровича акад. П. С. Білярський, проф. Ф. І. Леонтович, проф. Б. В. Богішич, акад. І. В. Ягич, проф. І. С. Некрасов, акад. Ф. І. Успенський, проф. О. О. Кочубинський, акад. Д. М. Овсянико-Куликовський, проф. О. І. Маркевич. Продовжувачі традицій цієї школи на рубежі XIX-XX ст. – академіки Б. М. Ляпунов і В. М. Істрін, проф. В. М. Мочульський, проф. М. Г. Попруженко, проф. С. Г. Вілінський, доц. О. В. Ристенко, проф. Казанського ун-ту Є. Ф. Будде, проф. Харківського ун-ту С. М. Кульбакін. Традиції одеської школи славістики в післявоєнний період розвивають проф. П. Й. Потапов, проф. Н. І. Букатевич, чл.-кор. НАНУ Ю. О. Карпенко, проф. А. К. Смольська, проф. Д. С. Іщенко та інші дослідники.